venninne
substantiv
BETYDNING OG BRUK
1
kvinne i forholdet til annen person som hun har vennskap
med, er fortrolig med, stadig er sammen med
SITATER
-
[det vil ei bli] mere bitter taarestrøm, end brudens ved venindens hjerte
-
stjele sin beste venindes mann(Morgenbladet 1932/17/6/3)
-
hun hadde ingen venninner, og streiftogene rundt i byen hadde vært hennes eneste avveksling
1.1
i flertall
hver av to jenter eller kvinner som er venninne med hverandre
EKSEMPEL
-
være venninner
SITAT
-
hun og frøken Bratsberg er veninder fra konfirmationstiden
2
særlig muntlig, nå sjelden
elsket, tilbedt kvinne
; kjæreste
; elskerinne
SITATER
-
stå op, min venninne, du min fagre, og kom ut!(Høys 2,10; 2011: min elskede, min vakre jente)
-
overførtdjævelens veninde, natten
-
overførtgaae min veninde!(Henrik Wergeland Samlede Skrifter I,1 23)| i tiltale til elskoven
-
jeg tænkte, mens han læste [Salomos høisang] bestandig paa dig. Du, min veninde, er skjøn som Thirza