kommandør
substantiv
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
1
sjømilitærvesen
| tilsvarende oberst i Hæren
og Luftforsvaret
SITAT
-
Sørsæther hadde rykket raskt oppover fra orlogskaptein til kommandørkaptein, og i normalt tempo avansert til kommandør(Jon Michelet Aftensang i Alma Ata LBK 2003)
2
offiser av nest høyeste
grad (høyeste nasjonale grad) i Frelsesarmeen
3
innehaver av et ordenstegns nest høyeste klasse
SITATER
-
[han skal] utnevnes til kommandør av St. Olav for sitt imponerende livsverk(Herman Willis St. Olav 165 2004)
-
forfatteren Roy Jacobsen er utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for sitt enestående forfatterskap(NTBtekst 01.09.2023)
4
militærvesen, som annetledd sammensetninger
befal med en bestemt kommando, oppgave
| jf. kanonkommandør, vaktkommandør