hedning
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt heiðingi 'hedning'
BETYDNING OG BRUK
1
person som bekjenner seg til hedendom
; person som hører til et hedensk trossamfunn
SITATER
-
[Gud] hadde åpnet troens dør for hedningene(Apg 14,27)
-
Morten: «Jeg vil helst bli’ viking jeg.» – Ejlif: «Men så måtte du jo være hedning da»
-
hedninger og folk som røpet statshemmeligheter, ble umiddelbart brent eller halshugd
-
Herren hadde valgt henne ut til [dette]: å arbeide for at hedningene på Madagaskar skulle få høre Guds ord
-
hedning var et gøyalt alternativ [til å være ateist](VG 19.03.2006/3)
2
især om eldre forhold
person som vokser opp uten å få innføring i, følge (stor)samfunnets
og den universelle majoritetsreligionens konvensjoner
SITATER
-
de to ældste [barn hadde] alt været paa skole nede i bygden, men da familien flyttet op i myrene … maatte børnene bli hedninger igjen
-
hedningen, som gamle presten kaldte Dem, fordi Deres far havde ladt Dem døbe, som han sa’, med et skibsnavn og ikke med et kristent menneskenavn
-
vi holdt det stakkars barnet over dåpen, det var det vi gjorde, så han ikke skulle bli nødt til å vokse opp som hedning
3
; ateist
; ugudelig person
SITATER
-
uformelt, muntlignaa – gamle hedning! – du har jo giftet dig
-
ikke sjelden befant [jeg] meg i heftige diskusjoner med [Kristelig Skolelag]…; hedning som jeg alltid har regnet meg for å være
-
hva skal en stakkars hedning egentlig si i anledning kristendommens viktigste og mest sentrale høytid?(Bergensavisen 29.03.2015/26)