begrunne
verb
ETYMOLOGI
etter tysk begründen, grunnbetydning 'legge grunnen til'; sammensatt av be- og en avledning
av Grund 'grunn, fundament'; jf. grunn; se også begrunnelse
BETYDNING OG BRUK
2
i adjektivisk perfektum partisipp
begrunnet
som hviler på et fast grunnlag
| motsatt ubegrunnet
EKSEMPLER
-
nære begrunnet mistanke om noe
-
ha begrunnet håp om noe
SITATER
-
det kan jeg umuligt ha’e nogen begrundet formening om
-
[Jens Bjørneboe] mener å ha en begrunnet mistanke om voldsbruk fra myndighetenes side(Tore Rem Født til frihet 496 2010)
3
angi grunn for
; underbygge
EKSEMPLER
-
begrunne en mening, et forslag
-
begrunne sitt avslag, sin stemmegivning
SITATER
-
han svarer, og … begrunner sine svar
-
AKPs støtte til IRA var begrunnet i irenes nasjonale kamp mot de britiske kolonistene(Hans Petter Sjøli Mao, min Mao LBK 2005)
-
[Einar Gerhardsen] meddelte [valgkomiteen] at han … ønsket å gå av som partiformann. [Han] begrunnet dette med at han fant det vanskelig å fungere både som statsminister og partiformann(Hans Olav Lahlum Noen av oss har snakket sammen LBK 2010)