rabiat
adjektiv
ETYMOLOGI
fra middelalderlatin rabiatus, perfektum partisipp av rabiare 'rase, være gal'; jf. tysk rabiat; jf. også rabies
BETYDNING OG BRUK
desperat
; rasende
; vill
SITATER
-
den rabiateste av alle nulevende stedsnavnsopnorskere(Arbeiderbladet 1928/7/1/4)
-
rabiate ekstaser(Samtiden 1935/153 Sigrid Undset)
-
bak det godmodige uttrykket [hans] ligger ikke bare kjempekrefter, men også et rabiat sinne på lur
-
Djengis Khans rabiate horder
-
rabiat MC-kjøring(Jon Michelet Den frosne kvinnen LBK 2001)
-
da ble hun øyeblikkelig helt rabiat. Hun veltet møbler og skrek(Elin Brodin og Henning Hagerup De dødes språk LBK 2001)
-
hunden [ble] rabiat når man forsøkte å nærme seg(Anne B. Ragde Berlinerpoplene LBK 2004)