obligat
adjektiv
ETYMOLOGI
via tysk obligat; fra latin obligatus 'bundet, forpliktet', perfektum partisipp av obligare; se obligere
BETYDNING OG BRUK
1
litterært
forskriftsmessig
| jf. konvensjonell, banal
EKSEMPEL
-
obligat seremoniell
SITATER
-
[de offisielle delegasjoner] skal holde op med å legge den obligate krans på den ukjente soldats grav(Dagbladet 1930/251/1/2)
-
[individer som gir] anstød ved deres obligate fremtræden
-
de obligate høflighetsfraser var utvekslet
-
en hellig søndag, da den gamle og hans protegé hadde spist den obligate oksestek sammen
-
Hansteen dro etter det obligate besøk ved Rjukan fra Tinn til Numedal
-
[vår journalist] har måttet gå uten å oppnå det obligate fødselsdagsintervju [med jubilanten Munch]| fra artikkel i Aftenposten desember 1923
2
musikk, om instrumentalstemme
akkompagnerende, men selvstendig
; som ikke kan utelates
EKSEMPEL
-
en sopranarie med obligat fløyte
SITATER
-
[NN] spilte obligat fiolin i Regers «Maria Wiegenlied»(Nationen 1931/209/4/3)
-
[Ole Bull] havde componeret et musikalsk umuligt chor med obligat obo og famos orchesterkattemusik til(Halfdan Kjerulf Av hans efterladte papirer 1847–1868 127)
-
Lester Young begynner å spille obligat med lyse lette saksofontoner av perlemor| i «Me, myself and I» med Billie Holiday