lege
substantiv
ETYMOLOGI
dansk form læge, av gammeldansk læki, fra gammelengelsk læce, jf. norrønt læknir, læknari i samme
betydning, avledet av lækna 'helbrede'
BETYDNING OG BRUK
1
person med medisinsk embetseksamen og offentlig autorisasjon
som er utdannet til å forebygge, diagnostisere og behandle sykdom
| jf. doktor
EKSEMPEL
-
bestille time hos lege
SITATER
-
siden 1792 havde han været practiserende læge i byen og egnen(Conrad N. Schwach Erindringer af mit Liv indtil Ankomsten til Throndhjem 328)
-
jeg ved, at jeg til verden kom som læge for dens sot og brist
-
alle sindssyge er vrede på deres læger
-
i USA godtok visst, ja anbefalte flere og flere leger at astmatikere røyket pot
-
legen konstaterte at høyre pekefinger og ringfinger var brukket i de innerste leddene
1.1
som sisteledd i sammensetninger
lege som har en bestemt stilling eller har spesialisert
seg innen et medisinsk fagområde