BETYDNING OG BRUK
1
skrike, rope høyt og skingrende, særlig med (langtrukne)
hyl og hvin
SITATER
-
[den yngste bror min] skreg og hujede og var glad
-
nu hujet det imot hende fra tre unger: Mor, mor!(Johan Bojer Samlede verker IV 8)
-
et huiende tog paa fnysende heste| om åsgårdsreien
-
far [kom] svømmende på ryggen slik han pleide, han blåste vann i været, sang og huiet til oss(Karsten Alnæs Bakenfor alle farger LBK 2008)
2
skrike, hyle for å tilkjennegi hån eller misnøye, som
demonstrasjon e.l.
SITATER
-
da hujed, hidsed alle mand og kvinner med
-
[hun] ler og hujer ad hans færd!
-
han analyserte og huiet, samtidig, i ett og samme øyeblikk
3
litterært
lage hylende, hvinende lyd
SITATER
-
blæsten hujet med kvasse hvin| skrek, ulte
-
slåtten hujede indimellem dem, æggede påny med værre og værre ryk| skrek, hvinte
-
[han elsker] larmen paa stationen, det hujende ekko under kuppelen| hvinende, skingrende
-
vinteren hujer – helst fra nord i vintervær
-
overførtSofus Plassen … trengte tid for å stable sammen en forklaring på hvorfor han var gått frivillig inn i denne frysende, huiende galskap