tust
substantiv
BETYDNING OG BRUK
1
samling, klase, dott av (tynne, sammenfiltrede) stengler,
tråder, hårstrå e.l.
; tufs
; tafs
; tjafs
SITATER
-
tuster av marehalm(Alexander L. Kielland Garman og Worse (1899) 32)
-
en tust stedmorsblomster
-
en fattig frynse av slappe hvite tuster kring nakken
-
en stor tust myrdyn
-
[den døde] hadde nesten ikke hår, bare hvite tuster
-
tuster av stivt gress gror mellom busk og kratt i de bratte bakkene(Christian Borch Ramis vei LBK 2005)
1.1
floke, vase (på tråd, snøre e.l.)
SITAT
-
tusten er vrang at faa ut
2
fomlete, treg person
; tusting
SITAT
-
Jarle pratet om tusten Mattis(Tore Renberg Kompani Orheim LBK 2005)| figur i romanen Fuglane (av Tarjei Vesaas)