støkke
verb
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
1
skremme opp (vilt, særlig fugl)
| jf. reise
SITATER
-
ved at gaa nærmere kan vi let komme til at støkke dem [tiurene]
-
[bjørnen] støkket en graaflekket hare som laa og aat
-
skogsfugl, som støkkes av stemmene(Dagbladet 12.05.1927/2 Gunnar Larsen anonymt)
-
dialektaltfriskt vilt skal stekkes minst mulig(Aftenposten 1937/408/6/3)
-
[de] støkket opp en tiur(Dagens Næringsliv 03.12.2016/28–30)
2
dialektalt
bryte eller støte (et stykke) av
; kløve
; hugge, skjære, støte (noe) løs