skorpe
substantiv
ETYMOLOGI
beslektet med norrønt skorpinn 'innskrumpet, tørr'
BETYDNING OG BRUK
1
hardt, sprøtt lag som danner seg på noe bløtt og mykt
under påvirkning av varme, tørke, frost e.l.
1.1
overflate på bakt brød eller ost
| jf. brødskorpe, osteskorpe
EKSEMPEL
-
spise skorper
SITATER
-
du tog gjerne den fattiges sidste skorpe, hvis du kunde berige dig selv
-
hun har ikke spist skorpene [av pizzaen], sier at de var så tørre(Gro Dahle Blomsterhandlersken LBK 2010)
1.2
størknet masse av blod, materie e.l. over sår
| jf. blodskorpe, sårskorpe
SITATER
-
jeg skraper på et sår og plukker av skorpen(Susanne Agerholm Liv laga LBK 2004)
-
overførtkorte, keitete møter [med barna] rev bare skorpen av og gjorde like vondt hver gang(Helene Uri Den rettferdige 191 2009)
1.3
ytre del av et mindre fast jordlag eller fast, hardfrosset
øvre lag av snø eller is
SITAT
-
den tynne skorpa som ei frostnatt hadde lagt over jordene
2
overført
overflate eller lag (av noe) som avsetter seg utenpå noe
annet
| jf. vannskorpe
EKSEMPEL
-
en stein med en skorpe av lav og mose
SITAT
-
vandets skorpe
3
overført, hos person
ytterside
; ytre form eller fremtoning
SITATER
-
det er skorpen og snittet en skal kende et trold på
-
Cecilie sad igien som overtrukket af en stiv kold skorpe
3.1
hardt, trassig vesen eller sinn som hindrer en i å vise
sine sanne, egentlige følelser
| jf. skall
SITATER
-
skorpen brister. Jeg kan græde
-
bliver man først kjendt med [de nordlandske handelsmenn], brydes snart denne skorpe [av tilbakeholdenhet]