satyr
substantiv
ETYMOLOGI
fra gresk satyros, av uvisst opphav
BETYDNING OG BRUK
1
i folketro og mytologi
(vellystig) mannlig skogvesen i gresk mytologi (avbildet
med bukkeben, brakknese, spisse ører, liten hale og fallos)
SITATER
-
satyrens grin og fakter
-
spøkefulltNatvig … er thingets gjækkende satyr med bukkefoden
-
gamle Silen, der hører til Dionysos’s faste følge, gir en satyr å drikke, mens en annen satyr bakenfor holder op en maske
-
[Holberg ser] ut som en levende satyr(Francis Bull et al. Norsk litteraturhistorie II 365 1924)
-
malerne, selv når de beflitter seg på å fremstille havfruer og satyrer med de mest uvanlige former, [kan ikke] gi dem skikkelse med helt nye deler, men må blande sammen deler av forskjellige levende skapninger
-
de tykkmagete satyrer i antikkens førklassiske mimos
-
jf.det er ikke for ingenting at de innfødte kaller [orangutangen] for den indiske satyr
2
overført
sterkt sanselig, lysten mann
| jf. bukk
SITAT
-
mindre og mindre sanselighed. Satyrerne blir færre paa jorden