hvelving
substantiv
BETYDNING OG BRUK
1
det å hvelve(s)
2
SITAT
-
banstrålen suste som et uvejr højt oppe under hvælvingerne [i domkirken]
4
noe som danner eller minner om et hvelvet, buet tak
; hvelv
| jf. himmelhvelving
SITATER
-
Gud kalte hvelvingen himmel(1 Mos 1,8)
-
fjeldene buede sig over os til mægtige hvælvinger
-
det kjøttfulle hjertet innenfor ribbeinas hvelving pumpet blodet rundt i det anspente legemet(Thorvald Steen Den lille hesten LBK 2002)
-
han studerte hvelvingen over seg nøye fra nord mot sør, fra øst til vest(Levi Henriksen Snø vil falle over snø som har falt 65 2004)| himmelen