figurant
substantiv
ETYMOLOGI
fra fransk, substantivert adjektivisk
presens partisipp av figurer 'forestille; opptre'; jf. figurere
BETYDNING OG BRUK
2
person som opptrer i en (passiv) rolle i en bestemt sammenheng,
f.eks. som såret, forsvunnet eller voldelig person ved opplæring og
prøving av tjenestehund
| jf. markør
EKSEMPLER
-
hunden bet seg fast i armen på figuranten
-
de fant figuranten under snøen
-
delta som figurant under politiets rekonstruksjon av en hendelse