duo
substantiv
ETYMOLOGI
fra gammelitaliensk duo, av latin duo 'to'
BETYDNING OG BRUK
1
musikk
musikkstykke for to (uensartede) instrumenter, oftest
uten ledsagelse
| jf. duett, dobbeltkonsert
EKSEMPEL
-
Mozarts duo i G-dur for fiolin og bratsj
SITAT
-
jf.akterne [i operaen «Der Corsar»] ere erstaunligt lange formedelst de lange ariosoer og duos
3
to personer som utfører noe sammen
| jf. radarpar
SITATER
-
duoen har trent godt over tid og har blant annet tre ukesamlinger på ski(Varden 04.12.2018/25)
-
den hvitkledde duoen har bakt lefser sammen i godt og vel 15 år(Bygdebladet 13.12.2018/41)