voll
substantiv
ETYMOLOGI
via middelnedertysk wal 'demning, festningsvoll', middelhøytysk wal 'festningsvoll,
ringmur', fra latin vallum 'forskansning'
BETYDNING OG BRUK
1
lang forhøyning av jord, stein e.l. (oppkastet som forskansning
eller som ledd i festningsverk)
; bred mur dekket av jord (som ledd i festningsverk)
| jf. festningsvoll, grunnvoll
SITATER
-
overførtplaner tause i sjelen staae som de staalblanke helte, stille bag høstnattens sorte volde(Henrik Wergeland Samlede Skrifter I,1 71)
-
dansk er Tyras vold
-
en fæstning god med sine gamle volde
-
langs Peschiera’s volde
-
kongen gjorde vollen i Borg … svær med rikelig plass innenfor