BETYDNING OG BRUK
1
om vind
blåse
SITATER
-
enkelte lune, varme pust vifte gjennem luften
-
vestenvinden vifted
-
[på bølgene] vifter havvinden kjøligt om panden
-
«Skal jeg ta’ dem [blomstene]?» sa’ vinden og vifted og svang
-
en frisk bris [hadde] viftet de glo-hete gater
UTTRYKK
vifte ut
poetisk
spile ut, slå ut som en vifte (eller som en fane)
-
vaarens første luftning vifted ud [falkenes] vinger(Henrik Wergeland Samlede Skrifter I,1 53)
1.1
blåse, føre til et bestemt sted
SITATER
-
bladet, som vindene vifte henover søen(Henrik Wergeland Samlede Skrifter I,1 28)
-
vestvinde have letsindigen viftet din sortlok fra barmen
-
nedbørvinden vifted halen om lænderne
2
om noe lett, tynt
være i (svakt) flagrende, blafrende eller vaiende bevegelse
på grunn av vinden
SITATER
-
det flag, som stolt har viftet paa val
-
et hviftende flor
-
fanerne viftede
-
[noen gulhvite hårdotter] laa og viftede i vinden
-
i adjektivisk presens partisippet kunstnerisk knyttet slips med viftende ender
-
en av konene hadde ikke tatt vasken inn, så bleier og undertøy viftet skamløst mot himmelen
2.1
litterært, om noe lett, tynt
(under påvirkning av vind) slå svakt, mildt mot
; berøre
SITATER
-
fattige palmegreen hvifter vor tak
-
[det var] som om kjøligt spind vifted dem over ansigterne
2.2
litterært, sjelden, med
resultatsangivelse
SITATER
-
upas hvifter dødens banner ud| jf. upas
-
lysenes flag vifter dog haab fra den evige dag
-
om alle de vaiende flag kunde vifte væk de furer vinteren gav os
3
gjøre små, raske, rykkvise bevegelser (f.eks. med hånd,
arm e.l.)
SITATER
-
[hunden] viftede med halen
-
[hestene] glippet med øinene og viftet paa ørene
-
[makrellen] vifter med finnen og slaar med spolen
-
en bleiekledd baby vifter med tærne og smiler slik bare babyer kan(Marita Liabø Han liker meg LBK 2001)
-
[han] viftet iltert etter fluene som hang i en sky rundt ham(Steffen Kverneland En frivillig død 53 2018)
-
overførtnå syns jeg det er på tide vi tar og vifter med det vesle [av fine og adelige navn] som vi har| gjør vesen av, fremhever
3.1
vinke (med) som hilsen, signal e.l.
SITATER
-
Hamar vifter som en rasende. Salutten faller ænnelig
-
I hyklere, som vifter med jert cølibat
-
[han] viftet elegant med hatten til avskjed
-
[de] fik op lommetørklærne og viftet til hinanden – saalænge det kunde sees(Sigrid Undset Samlede romaner og fortællinger fra nutiden V,2 49)
-
etter fire armagnacer vifter jeg med kredittkortet og får regningen
-
dressjappene viftet med plastkortene
UTTRYKK
vifte av
avvise, vise bort (ved en rask, utålmodig håndbevegelse)
-
han gikk til Gram igjen, men blev viftet av
-
han viftet henne bare av
vifte bort/vekk
stryke, feie bort, vekk
-
offiseren viftet en myggsverm bort med hansken
-
han reiste seg og viftet vekk en flue(Unni Lindell Mørkemannen LBK 2008)
3.2
refleksivt
vifte seg
bevege noe (vifte, lommetørkle e.l.) raskt frem og tilbake,
opp og ned foran ansiktet slik at det oppstår en kjølende, forfriskende
luftning
SITATER
-
[hun] vifter sig med lommetørklædet
-
hoffet viftet seg og gispet i sommervarmen
3.2.1
om dyr, særlig hest
slå halen mot kroppen i mer eller mindre regelmessige
bevegelser for å jage bort klegg, fluer e.l.
SITAT
-
hesten gnager og hvifter sig mot fluerne
3.3
litterært, sjelden, om
noe som er i rask bevegelse
lage, frembringe (luftning, vindpust e.l.)
SITAT
-
fru Vorms klær viftet ordentlig en storm frem i stuens luft
4
poetisk
spre, bre (som et falskt eller forskjønnende dekke over
noe heslig, farlig)
SITAT
-
saa mildt [kvinnesmilet] hvifter kun slangeskjælglands om vilde drifter