vankundighet
substantiv
BETYDNING OG BRUK
litterært
det å være vankundig
; uvitenhet
; uopplysthet
SITATER
-
fremmedgjort for Guds liv ved den vankundighet som er i [hedningene] på grunn av deres hjertes forherdelse(Ef 4,18; 2011: deres forstand formørket, og de er fremmede for livet i Gud)
-
[de har latt] ungerne gro op i vankundighed
-
pietistisk vankundighed
-
det er altsammen faavét og vankundighed
-
folkets vankundighed
-
den bleke mand deroppe paa katetret var læreren, som tok hele sit auditorium i ørene og revset det for dets vankundighet
-
undre på menneskenes vankundighet
-
mer enn vankundighet og øyeblikkelig tross
-
han snakket om … sin skjebnesvangre vankundighet(Jan Kjærstad Kongen av Europa LBK 2005)