våres
determinativ (possessiv); tradisjonelt: eiendomspronomen
BØYNINGubøyelig
BETYDNING OG BRUK
dialektalt, eieform til vi
| jf. vår
SITATER
-
hans pande som vores er klar
-
vi [hadde] grædt saa sterkt og saa længe, fordi vi i den lange tid skulle undvære vores Hjalmar
-
vores «kammerherre» … frøs vist forfærdeligt
-
skidt er det med musiken voresses(Halfdan Kjerulf Av hans efterladte papirer 1847–1868 207)
-
vores [fjøs] er meget større
-
med Cathrine til kirkegaarden … hvor vores Regnald hviler
-
jf. boktittelenVi og Voreses(Sfinx 1899)
-
vores opgang er endda værre
-
mamman vores ligger inde og sover middag hun
-
vi har jo tat han som vores egen jo(Sigrid Undset Samlede romaner og fortællinger fra nutiden V,1 58)
-
den gamle heimen vaares [ligger] svart og øde