BETYDNING OG BRUK
1
om person
som har liten forstandsevne
; kortsynt
; korttenkt
; uklok
| jf. ufornuftig
SITATER
-
lær klokskap, I enfoldige, og lær forstand, I uforstandige!(Ordsp 8,5; 2011: dere dårer)
-
hver den som hører disse mine ord og ikke gjør som de sier, ligner en uforstandig mann som bygde huset sitt på sand(Matt 7,26)
-
De er en uforstandig mor
-
De har uforstandigen anfalt mig
-
du [Nora] både tænker og du taler som et uforstandigt barn
-
den uforstandige nouveau riche
2
om handling
ubesindig
; ubetenkt
; uheldig
SITATER
-
vis fra dig [Timoteus] de dårlige og uforstandige stridsspørsmål, for du vet at de føder strid!(2 Tim 2,23; 2011: tåpelige diskusjoner som ingen lærer noe av)
-
en uforstandig opdragelse
-
uforstandige og romantiske tanker(Jan Kjærstad Kongen av Europa LBK 2005)
-
slitasje og sårmerker [på en tam elg] etter uforstandig bruk av seletøy og saltøy(Ingeborg Arvola Grisehjerter LBK 2011)