tyrann
substantiv
ETYMOLOGI
via latin tyrannus, fra gresk tyrannos 'hersker, herre'
BETYDNING OG BRUK
1
historie
statsoverhode i antikken, særlig i det gamle Hellas, eller
i renessansens stater, som kom til makten på uregelmessig måte og
regjerte uinnskrenket
| jf. autokrat
EKSEMPEL
-
Kleistenes var tyrann i Sikyon
SITAT
-
Borgia’ernes og tyrannernes færd i hans [Machiavellis] samtid
UTTRYKK
de 30 tyranner
spartansksinnet oligarkisk regjering som hadde makten
i Athen 404–403 f.Kr.
| jf. spartansk
2
grusom selvhersker
; statsoverhode som regjerer mot folkeviljen ved terror
; despot
SITATER
-
tyrannens throne, som stod af hjerneskaller bygt, forgyldt med blod(Henrik Wergeland Samlede Skrifter II,1 136)
-
dæmonen, som gjør en svagling til tyran
-
champagne, garçon, paa tyrannernes død!
-
folkene brød tyrannernes aag
-
holde ud i den retfærdige kamp mod «tyrannerne»
-
han er ikke lenger vår president, han er en tyrann(Aftenposten 09.12.2013/17)
3
overført
person (eller dyr) som hersker over, dominerer omgivelsene
(på en egenrådig, brutal måte)
; despot
EKSEMPEL
-
bortskjemte barn kan utvikle seg til å bli små tyranner
SITATER
-
[skolens bestyrer, Tomas Rendalen] var en utålelig tyran
-
[sledehunden «Svartflekken»] var en brutal tyran
-
i middelalderens siste tidsrum ble kirken en verre tyrann enn barbarene