trassent substantiv BØYNINGen; trassenten, trassenter genus maskulinum ubestemt artikkel en bestemt form entall trassenten ubestemt form flertall trassenter UTTALE[trase´nt] ETYMOLOGI til trassere; jf. -ent BETYDNING OG BRUK økonomi, mest om eldre forhold person, institusjon e.l. som utsteder en veksel som skal betales av en annen | til forskjell fra trassat ; jf. tratte SITATER det gjælder at ordne med fornyelsen af en accept, hvor Thommesen staar som trassent (Olaf Bull Brev fra en dikters liv 1 360) en aksept på et par hundre kroner med Eva som trassent (Peter Bendow Med egen inngang 178 1933)