søndag
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt sunnudagr, trolig fra vestgermansk, jf. gammelengelsk sunnandæg eller gammelsaksisk sunnundag (jf. engelsk Sunday, tysk Sonntag), etter latin dies solis 'solens dag', gresk hemera
Heliiou '(solguden) Helios’ dag'
BETYDNING OG BRUK
1
ukens syvende (og siste) dag
EKSEMPLER
-
søndag morgen, kveld
-
søndag natt
-
natt til søndag
-
førstkommende søndag
-
forrige søndag
-
sist søndag
-
vi reiser (på) søndag
-
fødselsdagen falt på en søndag
-
muntligom søndagen
-
søn- og helligdager
-
søndag som hverdag
SITATER
-
søndag morgen, før man gik til kirken
-
han [ville] vænne sig til at læse lidt mer [i salmeboken] om søndagene
-
det var for dem etslags søndag midt i ugen, en halv fridag
-
himmelen var et samtaleemne i mitt barndomshjem, f.eks. ved middagsbordet om søndagen(Dag Solstad 16-07-41 LBK 2002)
2
muntlig
fridag
; helligdag
; ferie
SITATER
-
[han] har søndag hele året
-
mange av kirkeårets fester, blant dem alle helgendagene, er fiksert til bestemte dager i det borgerlige kalenderår, mens søndagene kan falle på alle kalenderdager
-
søndagskvelder. Stillferdig angst for krevende morgendager eller døsig pleie av de siste timene i … frihet