splint
substantiv
ETYMOLOGI
trolig fra middelnedertysk splint, splinte
BETYDNING OG BRUK
1
flis, (spisst, skarpt) stykke (av f.eks. tre, stein, glass,
metall) som er revet av, sprengt løs ved hugg, slag, støt, sprengning
e.l.
| jf. granatsplint, bensplint
SITATER
-
sprænge bjerget i stykker og splint
-
man hugger mig snart i splinter i frihedens gamle hjem
-
splinten af det hellige kors
-
[yachten] slår sig i splinter
-
det relikvieskrin han lot lage til å huse en splint av det hellige kors, var også innvidd til den hellige jomfru
-
en splint av skaftet trengte inn gjennom øyenhullet [i ridderhjelmen]
-
overførtda må han ha holdt noe tilbake for meg, sier Judith med en irettesettende splint i stemmen
-
skuddet brente av rett i dørkarmen så splintene sprutet rundt dem(Christopher Friis-Baastad Grøndahl og Arne Svingen Lenket LBK 2010)
UTTRYKK
splint i øyet
(etter forestillingen om et stykke, en splint av et
trollspeil som får noen til å se skjevt, som gir et forkvaklet syn)
forkvaklet, fordreid syn på virkeligheten
-
I ser skakt. I har en splint i øiet
-
jo mere udpræget personligheden er, des større splint i øiet
se splinten i sin brors øye, men ikke bjelken i sitt eget
se bjelke
1.1
overført
liten del
; lite bruddstykke
SITAT
-
alle vismenns drømme eier en splint, en stripe av sannheten
2
teknikk
liten nagle eller kile (av metall) i bolt, aksel, dørhåndtak
e.l. som hindrer løs del i å gli ut (av spor, aksel e.l.)
SITAT
-
det store vinduet … var barnesikret med en splint