skrin
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt skrín, via middelnedertysk schrīn, fra latin scrinium, grunnbetydning 'rund beholder'
BETYDNING OG BRUK
1
kirkevesen
utsmykket helgen- eller relikviekiste, ofte formet som
et lite hus med gavltak
| jf. helgenskrin, relikvieskrin
SITATER
-
kong Olafs skrin
-
Razin [hadde] reist på pilegrimsferd til klosteret … for å se det hellige skrinet som ble oppbevart der(Karsten Alnæs Historien om Europa 2 LBK 2004)
2
liten transportabel kiste, kasse, eske med lokk (og lås),
brukt til å oppbevare verdisaker eller andre gjenstander i
SITAT
-
gang på gang må hun ta fram brevet fra skrinet det ligger i, for å se på det(Britt Karin Larsen Himmelbjørnens skog LBK 2010)
3
overført, nedsettende, sjelden
lite tiltrekkende kvinne
SITAT
-
han virket så mye friskere og mer djevelsk enn henne, det gamle skrinet, som bare hadde sittet og vært nebbete sommer efter sommer