skald
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt skáld, skald, av uviss opprinnelse; jf. også eldre dansk form skjald (også skjalder)
BETYDNING OG BRUK
1
om forhold i norrøn tid
(navngitt) dikter av norrøne skaldekvad og skaldevers,
ofte tilknyttet en konges hoff
SITATER
-
[kong Olav kalte] til sig sine skalder
-
sorgfuld skald så såre kvides ved at kvæde
-
da kong Olav hadde mistet livet på Stiklestad 1030, diktet skalden Sigvat et arvekvad for å ære den døde kongen
-
muligens var det … på midten av 700-tallet at en ukjent skald skrev det som kalles Englands nasjonalepos, heltekvadet Beowulf(Kristin Bech Fra englisc til English 27 2016)
2
arkaiserende
lyrisk dikter
SITATER
-
foreldeten skjalders toner(Henrik Wergeland Samlede Skrifter I,1 58)
-
foreldetskjaldene kvæde
-
skalden i [Karl XV] var for stærk!
-
foreldethvi sværme I, skjalde! for fortidens fjerne