renommere
verb
ETYMOLOGI
fra fransk renommer '(ut)nevne på ny, gjenvelge; rose, berømme', avledet med prefikset re- av nommer 'nevne; utnevne'; jf. også renommist, renommisteri
BETYDNING OG BRUK
1
bare i perfektum partisipp og mest som sisteledd
i sammensetning
renommert
berømt
; vel ansett
| jf. velrenommert
SITATER
-
[for [NN] kom det] an paa at blive renommeret
-
en godt renommert butikk
2
foreldet
skryte
UTTRYKK
renommere med
skryte av