kultivere
verb
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
1
især landbruk, hagebruk, skogbruk
bearbeide (jord, landområde) til grobunn for kulturplanter,
skog e.l.
; dyrke
SITATER
-
[flere generasjoners] utrættelige arbeide har af øde strækninger skabt dyrket og kultiveret jord(H. Meltzer Politinotitser (1874) 88)
-
vann som er nødvendig for koloniens kultivering(Aftenposten 1935/628/6/3)
1.1
drive frem planter
EKSEMPEL
-
kultivere potteplanter
1.2
foredle, utvikle en art i en bestemt retning
EKSEMPEL
-
kultiverte husdyrraser
2
overført
søke å holde ved like
; pleie
; dyrke
EKSEMPEL
-
kultivere et vennskap, en relasjon
SITATER
-
De skulde kultivere det bekendtskab
-
oppnå respekt gjennom å kultivere et rykte for tøffhet(Kjetil Stensvik Østli Politi og røver LBK 2009)
3
overført
utvikle, foredle, forfine (evne, følelse, e.l.)
; gi (en person, et folk) høyere (åndelig) kultur, dannelse
(især med hensyn til tenkemåte, oppførsel)
| jf. sivilisere
EKSEMPLER
-
kultivere sin smak
-
kultivere følelseslivet
SITATER
-
virke opdragende, kultiverende
-
kanskje dette med mat var en interesse hun kunne kultivere(Nina Lykke Nei og atter nei 188 2016)
3.1
i adjektivisk perfektum partisipp
kultivert
; forfinet
SITATER
-
du maa ave din kjæft noget og tale kultiveret og manerligt
-
i kultiverte kredser i utlandet
-
[hans] høit kultiverte smak(Nationen 1933/133/3/5)
-
jf.kultiverte puddelhvalpe, som gøglerne afretter til at gøre de allerutroligste kunststykker| foredlede
-
hjemmets primæroppgave er å gjøre barna til kultiverte individer
-
Elvis’ svisker faller på stengrunn hos et kultivert og kresent publikum
-
folk i vårt nabolag var så kultiverte at de aldri kranglet etter klokka ti om kvelden(Nikolaj Frobenius Andre steder LBK 2001)