kalking substantiv BØYNINGen; kalkingen, kalkinger genus maskulinum ubestemt artikkel en bestemt form entall kalkingen ubestemt form flertall kalkinger UTTALE[ka`lkiŋ] VARIANTkalkning ETYMOLOGI verbalsubstantiv til kalke, avledet med suffikset -ing, -ning BETYDNING OG BRUK 1 det å kalke(s) SITAT kalking i vassdrag der gamle, gode fiskestammer er i ferd med å gå til grunne (Aftenposten 1985/83/64/3) 2 håndverk lag av påstrøket kalk ; kalkpuss