gjengjeldelse
substantiv
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
1
litterært
det å besvare, reagere på en handling eller følelse med
en handling eller følelse av samme art
; det å gjengjelde
SITAT
-
en nagende mistanke om manglende gjengjeldelse [fra et barn] vil nesten alltid holde den voksnes hengivelse tilbake
2
det å gjøre gjengjeld for en ugjerning
; hevn
; straff
SITATER
-
mig [Gud] hører hevn og gjengjeldelse til(5 Mos 32,35; 2011: gjengjeld)
-
[den protestantiske bondens] begreber om Gud og gjengjeldelsen ere jødens
-
vi har forbrudt os, begge to, – og derfor var der gengældelse i Eyolfs død alligevel
-
nu er det gengældelsens time slår
-
i all gjengjeldelse, selv den mest drastiske, ligger det en trang til å skape likevekt og gjenopprette lov og orden
-
vi kunne ikke ta ham av dage med kniv eller skytevåpen. Det ville ha ført til de vanvittigste gjengjeldelser