forgangen
adjektiv
BETYDNING OG BRUK
1
litterært
svunnen
; som tilhører fortiden
SITATER
-
østerdalskongen sidder med skjælvende hænder … og stirrer ind i sit livs forgangne eventyr
-
var det Vorherre, som vilde minde ham om hans forgangne synd(Amalie Skram Samlede Værker II 50)
-
saler og brede korridorer, hvor en forgangen tid endnu færdedes
-
en usigelig tristhet ség inn over ham, en følelse av noe forgangent, av savn
-
det forgangne scriptoriet, der middelalderens svaksynte skrivermunker satt krumbøyd over sine nyskrapte kalveskinnspergamenter(Tom Egeland Lasaruseffekten 48 2017)
1.1
substantivert, i bestemt form
det forgangne
det svunne
SITATER
-
det forgangne var jo til for at skabe det som kommer
-
her er den lykkes den svære kunst at mane tillive, at tvinge det graa forgangne til at sitre i nuets livsskjær
-
Janus … ble den som hadde ansiktet vendt mot både det forgangne og det kommende, og et bilde på menneskets dobbelthet| fra artikkelen «Enten – eller» (1960)
-
det var ikke sin barndom og ikke sin alderdom hun opplevde, ikke det forgangne og ikke det nærværende, ikke da og ikke nå(Hans Herbjørnsrud Vi vet så mye LBK 2001)
2
litterært, om tidspunkt, tidsrom
nærmest foregående
; sist
SITAT
-
forgangen høst