forfader
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt forfaðir, etter middelnedertysk vorvader
BETYDNING OG BRUK
1
mest i flertall
mannlig avdød slektning i rett oppadstigende linje
| jf. far
SITATER
-
forfaren hans [var] slave i en av kjøpmannsfamiliene
-
ei formor var legdejente og dattera til ingen. En forfar var legdegutt uten eget etternavn
-
han vil komme nærmere sine forfedre, da først og fremst den svarte vikingen Geirmund Heljarskinn, forfatterens forfader i tredve ledd bakover(Aftenposten 17.11.2013/del 2/13)
2
i flertall
forfedre
tidligere generasjoner
SITATER
-
tilregn oss ikke våre forfedres misgjerninger(Sal 79,8; 2011: gamle synder)
-
slik var det våre forfedre reiste med sine vikingskip(Thorvald Steen Fra Reykholt til Bosporus LBK 2003)