behenge
verb
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
vanligvis i perfektum partisipp
dekke (med noe som henger)
; henge (noe) fullt av
SITATER
-
den kejserlige flåde, behængt med sørgeflag
-
væggene vare behængte med skibsmodeller og korter
-
Englands stormektige dronning [var] behengt med gull og heder(A-magasinet 06.04.1929/5)
-
vegger behengt med purpurfarget damask og kremen av prerafaelittiske malerier
-
hun ser ut som hun er behengt med et dusin VM-medaljer
-
ørene … var behengt med svære sjørøverringer(Jo Nesbø Flaggermusmannen LBK 1997)
UTTRYKK
behengt med ordener
om person, særlig om politiker, diplomat e.l.
; nå ofte ironisk
overlesset med ordener
-
en karrierediplomat behengt med ordener