turnere
verb
ETYMOLOGI
fra fransk tourner, av gammelfransk tourner, torner, av latin tornare 'vende'; i denne betydningen av norrønt turnéra, via middelnedertysk torneren, middelhøytysk turnieren,
av samme opprinnelse
BETYDNING OG BRUK
4
muntlig, foreldet
rase
; herje
SITAT
-
[jeg] bandte og turnerte det jeg var kar til
5
mest litterært
forme (ord, uttrykk), formulere (tale) så eller så elegant,
behendig, slagferdig
EKSEMPEL
-
takketalen var vel turnert
SITATER
-
ikke daarlig tourneret
-
[han] turnerte både brandere og blødmer med stor virtuositet(Nationen 1938/109/3/6)
-
[hun] smilte skjevt innvendig over hvor slett han turnerte de klossete løgnene sine
5.1
svare, ripostere så eller
så raskt, elegant, behendig
5.2
gi (stemme, tekst) så eller så smidig, elegant form
; utnytte (stemme, tekst) så eller så smidig, elegant
SITATER
-
[mykere, finere] kan en romansetekst ikke turneres(Nationen 1937/226/2/5)
-
hun turnerte sin smukke stemme med stor dyktighet(Nationen 1938/141/3/6)
-
Yngve Jacobsen har turnert stoffet fint, ikke minst den subtile, nærmest uuttalte underteksten om norsk asylpolitikk(Aftenposten 23.07.2006)
6
militærvesen
SITAT
-
giv dig officeer! Vagten er turneret