servant
substantiv
ETYMOLOGI
fra fransk servante, grunnbetydning 'tjenestepike', femininum
av servant, substantivert presens partisipp av servir 'tjene'
BETYDNING OG BRUK
1
lite bord eller stativ til å sette vaskefat og toalettsaker
på
2
(veggfast) vaskekum av porselen e.l. (vanligvis på bad,
toalett- eller soverom)
; vaskeservant
| jf. håndvask
SITATER
-
[hun] tappet lunkent vann i servanten og gned kinnene og pannen med en våt, lavendelduftende frotterklut
-
bortsett fra sengen og servanten er det et bord og to lenestoler foran vinduet
-
jeg trakk pusten og lente meg mot servanten. En bloddråpe falt ned i det hvite porselenet(Lars Saabye Christensen Bernhard Hvals forsnakkelser LBK 2010)
-
hun støtta seg med én hånd, på servanten(Ingvild H. Rishøi La stå (2015) 136)