sammenklemme
verb
BETYDNING OG BRUK
mest i adjektivisk perfektum partisipp og som verbalsubstantiv
klemme sammen
EKSEMPEL
-
sitte sammenklemt
SITATER
-
den første pligt, man skyldte den dødes lig, var at lukke dets øine og sammenklemme dets næsebor
-
sammenklemte arme
-
om den fast sammenklemte mund laa et træk af bitter modløshed(Amalie Skram Samlede Værker II 454)
-
her [i kirken] stod de for flere hundre år siden på hardstampet jordgulv, kroppsluktende og sammenklemte(Anne B. Ragde Berlinerpoplene 186 2004)
-
[fattern] skriker noe ubegripelig inn i en ropert, og stemma er sammenklemt slik den er når han er potte tett av forkjølelse(Wenche-Britt Hagabakken Kjære Jonny Henriksen LBK 2008)