plage
substantiv
ETYMOLOGI
av norrønt plága, via middelnedertysk plage, fra middelalderlatin plaga 'straff'; av latin plaga 'hugg, slag (som straff)'
BETYDNING OG BRUK
1
især bibelspråk
lidelse, ulykke sett som straff, tuktelse eller prøvelse
; hjemsøkelse
SITATER
-
Herren lot svære plager ramme farao og hans hus(1 Mos 12,17)
-
den urettferdige har mange plager(etter Sal 32,10)
-
de gode herrers fristelser og plager
2
sykdom
; smertelig onde
; lidelse
EKSEMPEL
-
søvnløsheten var hans store plage
SITATER
-
spedalskheds plage(3 Mos 13,2 eldre oversettelse; 2011: et angrep av hudsykdom)
-
å, Guds død og plage
3
besvær
; bekymring
; fortred
SITATER
-
hver dag har nok med sin egen plage(Matt 6,34)
-
kjølmarken var en årviss plage på havren(Morgenbladet 1932/396/4/6)
-
jeg var en plage for absolutt alle
-
for noen var stamming en plage som fulgte dem gjennom hele barndommen og lenger enn det(Ørnulf Hodne Folkeskolen i folkeminnet LBK 2010)
-
mange kvinner synes menstruasjonen er en plage(Sofie Hexeberg og Gunn-Karin Sakariassen Frisk med lavkarbo LBK 2011)