paradoks
substantiv
ETYMOLOGI
via latin paradoxum, trolig nøytrum av adjektivet paradoxus, fra gresk paradoxos, sammensatt av para 'ved siden av'; jf. para-; og en avledning av doxa 'mening, lære'
BETYDNING OG BRUK
påstand, utsagn som formelt er urimelig eller selvmotsigende,
men som egentlig rommer en skjult sannhet (f.eks. evig eies kun
det tapte
; (tilsynelatende) selvmotsigende påstand
SITATER
-
det vil antagelig lyde som et paradoks, men jeg hævder freidig, at der … er ført bevis for, at mennesket lever videre efter den jordiske død
-
[han] pekte på … løsbare paradokser i teksten
-
et mangfold av heterogene komponenter og paradokser som tilsammen utgjør den humus som har bestemt byens vekst og utvikling
-
[Paulus’] hang til å strø om seg med polariteter, kontraster og paradokser
-
et av kjærlighetens og forelskelsens største paradokser
-
[forfatteren Cyrano de Bergerac] er så glad i paradokset, i det motsetningsfulle [at han nærmest motsier seg selv](Knut Stene-Johansen Forføreren 42 2011)
-
et paradoks at en nasjon som stopper opp når det er vinteridrett på TV-en sier nei [til OL](dagbladet.no 01.10.2014)