mobilitet
substantiv
ETYMOLOGI
innlånt; jf. tysk Mobilität, fransk mobilité, engelsk mobility; fra latin mobilitas, avledet av mobilis 'som lett beveges', avledet av movere 'bevege'
BETYDNING OG BRUK
1
det å kunne flytte eller bevege seg
; bevegelighet
SITATER
-
dyregruppers mobilitet og evne til å omstille seg(Naturen 1968/269)
-
overførttankens mobilitet
2
bevegelighet med hensyn til yrke, sosial og politisk stilling
og tilhørighet, bopel osv.
SITATER
-
mobilitet mellom sosialklassene(Dagbladet 1964/223/4/3)
-
[det viser seg at] overflytting fra ett miljø til et annet også fører til politisk mobilitet
-
det skal være fri mobilitet på «faglig» arbeidskraft innen IEA
-
den sosiale mobiliteten er et gode og en ubarmhjertighet på samme tid
-
økt geografisk mobilitet … har skapt et globalt fellesskap uten sidestykke
2.1
militærvesen
evne til rask bevegelse eller forflytning
SITATER
-
allierte hærstyrker skal øve mobilitet(Aftenposten 1985/63/10/2)
-
den første etterkrigstid ble … preget av en enorm mobilitet innen politiet
3
bevegelse
; (ut)flytting
SITAT
-
det foregår … en systematisk geografisk mobilitet bort fra «utkantdistriktene» mot de sentrale byområder og da særlig til Oslo-området(Nytt fra Universitetet i Oslo 1969/4/2/2)
4
kjemi
(lett)bevegelighet
; foranderlighet
EKSEMPEL
-
ioners mobilitet