konsipere
verb
ETYMOLOGI
fra latin concipere 'oppta i seg; la oppstå hos seg; beslutte seg til;
forestille seg, tenke seg; avfatte'
BETYDNING OG BRUK
1
lage utkast til (et skriv)
; forme skriftlig
; forfatte
SITATER
-
jeg konciperte remser poesi
-
[jeg begynner] at concipere et brev til ham
-
i venteværelset paa Barnevilles jernbanestation sat der en mand og konsiperte et telegram
-
en rekke av de depesjer og telegrammer som er underskrevet av Bülow, er konsipert av Holstein
-
å konsipere [lov]paragrafer som dirrer av kraft og pregnans, er en kunst som ikke står høyt i våre dagers departementer(Dagbladet 20.02.2005/23)
2
utvikle ut fra en forestilling, idé e.l.
; tenke ut
SITATER
-
den derre planen om et statlig ventureselskap tror jeg er konsipert av amatører og vil bli iverksatt av amatører(Dagens Næringsliv 10.12.1988/22)
-
Turistforeningen [DNT] var i utgangspunktet konsipert også som et demokratisk prosjekt(Rune Slagstad Da fjellet ble dannet 124 2018)