karikere
verb
ETYMOLOGI
fra italiensk caricare 'belesse, overlesse'
BETYDNING OG BRUK
1
fremstille, gjengi med bevisst overdrivelse av karakteristiske
(mindre heldige) trekk, ofte i satirisk hensikt
; forvrenge (på en komisk, latterliggjørende måte)
; fortegne
; parodiere
EKSEMPEL
-
karikere en person
SITATER
-
meddeleren søger at give historien interesse ved at karrikere den
-
hvis forfatteren karikerer får skuespillerne giøre figurene levende for oss(Dagbladet 1934/35/9/3)
-
det er mulig at jeg har karikert miljøet
-
nesten hver skolerevy har et nummer som karikerer alvorstunge forfattere som lar seg bevege av sine egne formuleringer(Tove Nilsen Skrivefest LBK 2005)
2
i adjektivisk perfektum partisipp
karikert
forvrengt (på en komisk, latterliggjørende måte)
EKSEMPEL
-
gjengi noe i karikert form
SITAT
-
karikert italiensk aksent(Mette Anthun og Kari Birkeland Emmas avec LBK 2012)