inhalere
verb
ETYMOLOGI
fra latin inhalare 'puste på'
BETYDNING OG BRUK
1
medisin
innånde medisin i støv- eller dampform
SITATER
-
[sjøluften kommer] strygende lige ind fra havet og lader én inhalere sit styrkende salt i lungerne
-
han inhalerte og han skyllet næsen
-
beruselsen som følge av inhalert eter har vært velkjent lenge
2
trekke (f.eks. røyk) ned i lungene
EKSEMPEL
-
man inhalerer ikke når man røyker sigar
SITATER
-
dr. Eger holdt cognacglasset opp under nesen og inhalerte dypt og stønnende
-
med ujevne mellomrom inhalerer [de] helium og får sånne Donald duck-stemmer(Jo Nesbø Flaggermusmannen LBK 1997)
-
Henning fisket opp en smal joint fra brystlommen, tente den og inhalerte voldsomt
-
man inhalerer [konjakkens] dufter, for så å rotere cognacen i glasset og enda en gang inhalere før drikking(Erik Lundesgaard Skikk og bruk LBK 2005)