germaner
substantiv
ETYMOLOGI
BETYDNING OG BRUK
1
historie, språkvitenskap
person som tilhører den indoeuropeiske folkegruppen som
fra forhistorisk tid av har bodd i det nåværende Nord-Tyskland og
Skandinavia
; person av et folk med germansk språk
SITATER
-
vi er nordgermaner og har som sådanne meget af germanernes hang til tungsind og grubleri. Men vi har ikke denne races trang til at udtale sig bredt og vidtløftigt. Tvertimod
-
slaver! tænker jeg og ser paa dem, fremtidens folk, verdens sejrherrer efter germanerne!(Knut Hamsun Samlede romaner og fortællinger V 180)
-
germanerne hadde jernsverd da Cæsar slo dem
-
Carl Gustav Jung likner en soldat, en veldig kriger fra Alpene, en germaner med blå øyne
2
litterært
tysker
SITATER
-
dette smil fra Sedan, som følger germanerne i Paris| med hentydning til tyskernes seier over franskmennene ved Sedan i 1870
-
ironiskniggeren Owens sprinter, germanerne stuper sprengt| om OL i Berlin 1936, hvor den fargede amerikaneren Jesse Owens til Hitlers store misnøye vant flere gullmedaljer
3
nå sjelden
person av nordisk herkomst, med nordisk utseende
SITAT
-
hverken den stupbratte styrtning eller strømhvirvlerne syntes at ha nogen appetit paa den blonde germaners liv