fakte
substantiv
ETYMOLOGI
muligens fra middelnedertysk vacht, vachte, verbalsubstantiv til vechten 'fekte'
BETYDNING OG BRUK
1
mest i flertall
kroppsbevegelse (især armbevegelse) som uttrykk for en
sinnstilstand, sinnsstemning
; geberde
SITATER
-
hver ordre fulgtes av … en farlig fagte med stuttaarven
-
hun gjorde en hjælpeløs fakte med haanden op til ansiktet
-
kjørene kom sættende med de underligste fagter
-
Peer Gynt følger efter under alleslags forelskede fagter
-
hendes fagter og miner fortalte en rædsom historie om, at hun havde været inde i døden
-
han [stod] saa kaad og glad … med komers og uanstændige fagter(Amalie Skram Samlede Værker II 516)
-
skrig og underlige fagter
-
med flyvende faner og klingende spil hinket de frem under aftenens ild med glade, forrykte fakter
-
så like var de i høyde og bredde og fakter og fjes at de kunne vært tvillinger
-
kroppsholdningen, faktene, minespillet, blikket
-
hun må ha fiklet med kåpeermene eller gjort noen av de andre faktene sine(Helene Uri Hålke 18 2016)
2
i flertall med bibetydning av teatralske, affekterte,
pussige geberder
SITATER
-
å ingen fagter. Slige talemåder havde din fader også på rede hånd
-
han nærmede sig nu med fagter og allurer, der gjengav mægleren
-
hvor de i grunden er komiske med sine fakter disse lærde mænd!
-
med stort alvor og store fakter tar han fatt på parteringen [av grill-lammet]. Gjester ler og applauderer
3
i flertall med bibetydning av sprell, påfunn
SITAT
-
skildres skal du for og agter; alle dine fandens fagter, skal jeg nævne grejdt og grant