elektor substantiv BØYNINGen; elektoren, elektorer genus maskulinum ubestemt artikkel en bestemt form entall elektoren ubestemt form flertall elektorer UTTALE[ele´ktor], flertall [elekto:´rər] ETYMOLOGI fra latin elector, avledet av eligere; jf. eleksjon BETYDNING OG BRUK 1 om eldre forhold kurfyrste 2 velger ; valgmann SITAT de nominerte bøkene [nominert til Brage-prisen] blir sendt ut til såkalte elektorer, som avgir poeng til hver av bøkene (Klassekampen 26.10.2010/18)